Editare si sincronizare DVD @Părintele
Doamnelor și domnilor, bună seara tuturor.
Cel mai fabulos spectacol din lume, vă prezintă ultimul...
dar nu în ultimul său spectacol...
Vă vom face cunoștință cu producțiile magice ale lui Rodney Rodriguez.
Doamnelor și domnilor, suntem onorați să-l avem aici pe cel mai bun pilot de curse.
Iată-l aici, doamnelor și domnilor, unicul Juan Manuel Fangio.
Și acum, ceva special pentru cineva special.
Pentru totdeauna...
Marșul Aniversal, de Strauss. Aniversare fericită!
Un toast pentru cel mai elegant cuplu din Havana.
Aniversare fericită!
Și să rămână la fel de acum pentru veșnicie.
Dansează cu mine așa cum ai dansat odată.
Sună de parcă aș fi o relicvă.
Dragul meu.
Don Donoso, dansezi cu mine?
Am dansat și eu. E chiar bine.
Aș da o mână și un picior pentru un singur vals.
Regatul meu pentru un cha-cha.
Să dansăm.
Așteaptă aici.
Ce e?
Care dintre dansatoarele astea e liberă în acest weekend?
- Pentru cine te păstrezi? - Pentru nimeni?
Toate cele bune au fost luate.
Ea e soția mea.
Această întrunire a fost ideea mea.
Pentru că sunt timpuri grele, așa cum știți.
Cuba mereu a trăit vremuri grele, dar am reușit să supraviețuim,
pentru că mereu am fost uniți.
Dar țara noastră nu mai e sigură. Și ne amenință și pe noi.
Unchiul și cu mine suntem singurii rămași din generația noastră.
Deci, fiii mei, voi sunteți viitorul familiei noastre.
- Viitorul acestei insule. - Da. Și...
Uită-te la mine, că asta e valabil și pentru tine.
Dacă vreți să schimbați acest status quo,
trebuie să facem asta într-un mod democratic.
Ai auzit? Trebuie să fim patrioți.
Patrioți?
Patriotismul e o unealtă pentru scandaluri.
E politica ce a devenit refugiul practic...
Nu face greșeala de a mă confunda cu un elev de-al tău, ok?
- Nu sunt. Am absolvit. - Arată puțin respect.
Nu. Lasă-l să vorbească. Aici e democrație.
În țara asta e democrație! ?
- În familia noastră e democrație. - Țara asta e familia mea.
Și pentru a trata bine această familie, e nevoie de revoluție.
- Revoluție? - Da.
Nu pot să cred.
Tu ești omul care vorbește despre o revoluție...
Ar fi bine să începi să crezi.
Aveți nevoie de evoluție, nu de revoluție.
- Corect. - Apă, bulion...
Ai noroc că ești în partea cealaltă a camerei.
Mă simt norocos pentru că mă aflu aici,
pentru că probabil în partea aceea pute.
- Te rog... - Aniversare fericită.
- E prea mult... - Am uitat să vă felicit?
- Vezi cum vorbești. - Ce? Uită-te tu la gura mea.
Dacă mai scoți un cuvânt lipsit de respect,
mă voi ocupa de tine personal. Ai înțeles?
- Ce? - Ai înțeles ce ți-am spus?
Îl vei asculta pe tatăl tău când îți vorbește
și vei da dovadă de respect!
- Calmează-te. - Nu mă calmez!
- Gata, gata. - Vrei să vin acolo?
Gata!
Terminați!
- Gata. - Stai jos.
- Asta e democrație? - Ai făcut spectacol. Acum șezi.
Șezi!
Cum era? Ăsta e un act de violență la întâmplare?
L-am împușcat pe Del Rio.
Au avut o descriere bună de data asta?
Au mentinat ce am spus?
Nu voi purta această discuție cu tine, sau cu voi.
Nici nu știți ce se petrece în această țară. E trist.
Tu ești profesor și nu ai nicio idee
de ce se întâmplă în propria ta clasă.
Atunci luminează-mă tu și spune-mi ce se întâmplă.
Această reprimare, furie, disperare...
Asta se întâmplă în țara asta. Peste tot în țara asta.
Mai ales la universitate.
Revoluția a avut loc în Franța, în Rusia
și se întâmplă și aici, acum.
- Nimeni nu vrea o revoluție. - Voi nu vreți o revoluție!
Vă place sau nu, aceasta va veni.
- Oamenii... vor asta. - De unde știi tu?
Ți-au șoptit oamenii Cubei la urechi?
Batista trebuie eliminat.
- Și pe urmă ce? - Libertate. Democrație.
- Putere oamenilor. - Ușor de zis, greu de făcut.
Se poate face. Dar în primul rând trebuie ucis ticălosul ăsta.
Ucide, ucide, ucide!
Te-ai gândit vreodată să trăiești pentru țara ta?
Da. Așa trăiesc! Trăiesc și las pe alții să moară.
- Să moară tiranul. - Ai grijă ce vorbești.
Ai nevoie de pământ în mâinile tale, nu de sânge.
Fă un sanctuar la fermă.
N-are nevoie de asta fiul meu. Trebuie să-și formeze caracterul.
Un caracter demn de un bărbat e destinul sau.
- Nu văd rostul... - Ar trebui să citești mai mult.
Care e poziția ta, Fico?
- Aici, alături de familia mea. - Văd asta.
Ești doar un spectator când trece parada...
Să-ți spun ceva, zilele tale de stat ascuns aici sunt numărate.
În curând, tu și tu și tu, va trebui să luați o decizie.
- Intrați în paradă, sau nu. - Eu am luat o decizie.
Buenas noches tuturor!
Bei...
La palat.
De obicei e așa, nu?
Grozav spectacol.
Îl știi pe Orgami Peringo?
- Pe cine? - Peringo.
Percutionistul?
- Îl știi pe Dani Alberto Murro? - Mda...
L-ai văzut?
Tot timpul.
Data viitoare când îl vezi, ia-ți rămas bun de la el.
- Știi ce voi întreba, nu? - Nu uita de patrulă!
Ceasul ticăie...
Voiam să spun că în casa noastră,
- cina de duminică seara... - Nu poate fi reprogramată.
Toți fiii mei sunt bine veniți, dar nu...
Nu după ora 6.
- Și e 6:03, Fico! - Știu, dar ai spus după 6.
Bine.
Acum vreau să spun o dorință.
Dacă se vor face schimbări în țara noastră,
îmi doresc ca acest cămin să rămână o insulă
și ca în ciuda disconcordantelor noastre,
vom pune întotdeauna familia pe primul loc.
Spuse un naiv!
E doar ogluma, frate. Glumeam.
Mă bucur să te văd, părinte.
Tu știi cele mai multe despre legea constituțională.
Ok, îți voi spune una. Crezi că lumina e prea mare?
Cea mai bună soluție e să-l eliminăm pe Batista
prin procesul constituțional.
Senatorul Cossio trebuie să pregătească un discurs pentru el.
Asta e declarația din deschidere.
Fac referire la Seneca.
Citește tare să auzim cum sună.
"Dle orator, protestez cel mai mult... "
Seneca nu a menționat de asta.
"De violenta biroului.
Astăzi, noi cetățenii Cubei suntem persecutați de un tiran
care domnește prin teroare.
Aplică politica sa față de populație,
mai ales printr-un colonel din armată,
al cărui nume a devenit 'Moarte Subita'.
Seneca a fost persecutat de către 2 tirani.
A devenit un erou.
În ciuda acestui lucru, Seneca s-a întors în Republică.
Mă tem, dle orator, că Seneca nu e un erou al acestei lumi. "
Ar trebui să fie un exemplu pentru noi.
Fangio, urcă în mașină.
Urcă!
"Fangio liber! Grand Prix anulat.
Mișcarea 26 iulie e responsabilă. "
Ascultă ce a spus Fangio.
"Tot ce au vrut de la mine era să-i ajut pentru cauza lor. "
Dar nu știu nimic despre cauze, doar cauza.
L-au întrebat cum a fost tratat, "ca un adevărat domn".
Ce e... De ce râzi?
Nu e amuzant.
Când am vorbit de răpire nu am vrut publicitate.
Asta e amuzant.
Aici ți-e locul, ticălos bogat.
Nu vrei să mă dezamăgești. Ai nevoie de mine.
Facem o plimbare.
Vreau să-mi spui cine sunt cei care cred.
Cine crede?
Ascult.
Cine?
Sunt bine.
Mă duc să fac o plimbare.
Gândește-te bine cine sunt cei care cred, pentru că tu urmezi.
Ai auzit de fratele tău?
Fratele tău mai mic e un infractor periculos.
Nu e nici o îndoială. Am dosarul lui aici.
- Vrei să-l citești? - Nu, mulțumesc.
Îl cunosc pe fratele meu. Știu cum e...
Ne cunoaștem de când eram la școală.
- Mereu am fost sincer cu tine. - Asta așa e.
- Poate trebuie să-mi schimb semnalele. - Nu cred că e cazul.
Acum îl aperi pe fratele tău! ? E riscant.
E vinovat, nu e nici o îndoială. O știm amândoi.
E fratele meu, totuși.
Am nevoie de ajutorul tău.
Cred că ar trebui să pleci din Havana, să mergi la New York sau Miami.
Mă ocup eu de bilete.
Fico, nu trebuie să ai grijă de mine. Voi continua.
- Hei! - Da. Nu avem de ales.
- Dar familia? - Tot ce fac e pentru ea.
Te iubesc.
Intră. Te pot ajuta?
E un prieten de-al tău, nu?
- Dai o audiție? - Da.
- Dacă minți? - Sunt comic de stand-up...
Care preferă să stea jos.
Asta e tot? Asta e replica ta?
- Da. E o glumă. - Își scrie singur glumele.
- Sunt jalnice glumele. - La fel sunt și ale tale.
Touche. Vrei ajutor pentru alt material?
Nimănui nu-i place materialul altcuiva.
- Doar improvizezi? - Poți să spui asta.
- Încearcă la New York. - La cine? La bogați?
Mă tem că altfel trebuie să îți găsești alt domeniu.
Nu pot. Devii dependent de asta.
- Cum ziceai că te cheamă? - Nu am spus.
Am spus că Al m-a trimis.
Dacă îl cunoști pe Al, mă cunoști și pe mine.
Prietenul lui Al. Unde ai fost?
Unde nu am fost! ?
Fico, nu uita de întâlnire. Și nu uita de pantofii de dans.
Vei avea nevoie de ei.
Rodney!
Lasă!
Ai o alură comică, totuși.
În sfârșit, după atâția ani de sacrificiu și dedicație, o pauză.
Când se servește prânzul?
De ce nu îmi poți spune cu cine e întâlnirea?
- E mai bine așa. - Nu-mi plac surprizele.
Nu spune nimic, indiferent ce va fi. Stai acolo ca și cum ai fii garda mea.
- Cum e așa? Plăcut, nu? - Fii puțin mai periculos.
Așa?
Mai periculos.
Așa sunt cel mai rău.
Păstrează asta.
- Pot să-mi pun o dorință? - Te rog.
Îmi doresc o drăguță înaltă, atletică și creolă.
Deschis politicii e semnul unei gazde minunate.
Dle Lansky, intră.
Să-ți spun Frederico, sau dl Fellove, sau Fico?
Strânge-mi mâna și spune-mi Fico.
- Tu spune-mi Meyer, amice. - Ia loc.
- Cine e tipul ăsta? - E doar un comic.
- Unul orb? - Mut.
- Amuzant. - Dorești ceva de băut?
Niște salsa, dacă nu cumva ai niște akrom.
- Am ouă și cremă. - Și un comic orb.
Mut.
Un akrom e fie cu ouă, fie cu cremă, dacă vrei să-mi faci unul.
Asta urma să întreb.
Să vedem cum merge... Puțină salsa deocamdată.
Ai auzit, comicule.
Ai spus ceva la telefon despre o oportunitate de afacere.
Bine jucat. Ești angajat.
O propunere de parteneriat între noi.
20% revin casei, restul mie, asociaților mei...
Nu trebuie să fie ceva mare. E plăcut și aici.
Punem acolo câteva mese, blackjack, o ruletă, sau două...
E plăcut aici.
Dle Lansky...
Spune-i Meyer... Sau dl Mansky.
Ai nevoie de el aici?
Apreciez oferta, Meyer, dar cu regret trebuie să o refuz.
Știu că e o oportunitate mare pentru mine,
totuși El Tropico e un loc pentru muzică și așa vrem să rămână.
Dă-mi voie să reformulez.
Avem începutul unei relații profitabile reciproc.
Ar fi păcat să sfârșească înainte de a începe.
Da, așa e.
Am fost informat că ești un om rezonabil.
Sper că n-am fost informat greșit.
Nu. Dar îți pot oferi ceea ce le ofer tuturor prietenilor.
O politică a ușilor deschise.
Consideră clubul meu casa ta oricând.
- Cu salsa gratis? - Câtă dorești.
Știi, în afacerea mea avem prieteni și dușmani,
dar nu avem cunoștințe.
Sper să aud vești bune cât de curând.
Acela e chiar Meyer Lansky?
- Șeful mafiei. - Îmi dau demisia.
Porți gene false sau le-ai prelungit?
- Niciodată nu port gene false. - Asta e fața mea.
Chiar așa?
- A cui a fost ideea asta? - A lui Rodney.
- Vei privi? - Ca întotdeauna.
Ce s-a întâmplat?
Ce e?
- E cu altă femeie. - Cu altă femeie?
Nu a venit acasă de două zile.
Înainte de asta era...
Mintea lui era în alt loc.
- A sunat? - Doar să spună că e bine.
Atât a spus.
Fico, ajută-mă. Doar la tine pot apela.
Mă voi ocupa de asta.
Își face griji pentru tine.
A venit la tine?
Mereu a avut...
un loc special în inimă pentru tine.
Și tu pentru ea...
Ce s-a întâmplat? Vorbește-mi.
- Nu te voi implica. - Sunt fratele tău, sunt implicat.
- E o altă femeie? - Da.
Revoluția.
Ai evoluat cu Fidel? Cum e cu mașina?
Nu mai suntem asociați.
Avem idei proprii pentru cubanezi.
Restaurarea constituției din 1940. Democrația.
- Asta spune că vrea Fidel. - Sigur, dar nu e de încredere.
- Crezi că e comunist? - Posibil.
- Trebuie să-mi promiți ceva. - Ce?
Dacă voi păți ceva,
vei avea grijă de Aurora.
Va avea nevoie de tine. Promite-mi.
Promite-mi, Fico. Am nevoie de asta.
Îți promit, dar tu să-mi promiți că nu ți se va întâmpla nimic.
Da?
Nimic nu se va întâmpla în afară de revoluție.
Să nu faci vreo tâmpenie, ok?
Ricardo Fellove, mișcarea 26 iulie.
Fellove... Tu ești dansatorul? Noi n-avem nevoie de dansatori.
Ok, dă-te jos de pe cal. Ne este foame.
- Nu e vorba de altă femeie. - Atunci de ce nu se întoarce?
- Nu vrea să ne implicăm și noi. - Ce este? Revoluția?
- Nu vrea să ne implicăm și noi. - Asta e?
Da.
Ar trebui să mă duc așa acasă și să fiu fericită?
Sunt soția lui. Am dreptul să fiu implicată. Orice pățește el, pățesc și eu.
Toți vom păți același lucru.
Și pe urmă?
Cred că a fost mafia. Meyer Lansky.
- Dar nu pot fi sigur. - Havana nu mai e capitală.
E păcatul capital.
Asta nu e ceva nou, desigur.
Cămătarii au dat toți banii lor.
Au nevoie cu disperare de o criză.
Nu știu ce să fac.
Sacia Graja. Știi ce e?
- Nu. - E lumea hindusă...
pentru asistență pasivă.
Ghandi îi primește pe toți.
Și pe fiul meu și marea, chiar și un rechin...
Ok, trebuie să ajungem în palatul prezindetial.
Deci, să revizuim planul pentru ultima dată.
Vom ocupa stația de radio centrală și vom citi declarația noastră.
Natalo și cu mine vom ataca împreună cu Belegro prin porțile principale,
împreună cu Menonho și grupul său.
Ignatio ne va proteja de forțele de ordine.
Întrebări?
Tu ce crezi, Belegro?
E timpul.
Vă pot ajuta?
Independența a venit.
A intrat.
Dle președinte...
Dle președinte?
Dl Meyer vă invită la dânsul.
Am semnat hârtii toată săptămâna. Știi la ce m-am gândit?
Sunt un om norocos că nu a trebuit să semnez nici o condamnare la moarte.
Dle președinte, dacă pot spune chiar eu, sunteți un om norocos,
dar și unul nobil.
Mulțumesc, Pizzi, ești bun.
Nu, e justiție istorică.
Ți-am spus vreodată cât de mult te apreciez?
Nu, domnule.
Scuze de întârziere. Am fost prins în trafic.
Ce vrei?
Am 450 de șervețele de masă. Ajută-mă să scap de ele.
Nu am niciun fel de livrare pe lista mea.
Mi s-a spus la ora 3 în fața porții principale. Poți verifica?
Stai aici.
E cineva pe listă azi?
Ce e zgomotul ăsta?
Palatul e atacat, Fico! Ascultă, au ocupat postul de radio.
Pentru Cuba, dictatorul Fulgencio Batista a cunoscut dreptate revoluționară.
Focul care a luat viața dictatorului se mai aude la palatul prezidențial.
Noi, cei ce conducem revoluția, centrul revoluției Cubaneze,
ne-am ridicat împotriva unui regim dictatorial.
Cubanezi care mă auziți, a fost eliminat!
Trăiască o Cuba liberă!
Stai, Luis!
Luis!
Pizzi, lasă-ne singuri.
- Cu mare tam-tam, sau fără? - Cum îți place.
- Pizzi! - Da, domnule?
Oameni ai Cubei, astăzi forțe externe au încercat să-mi ia viața,
fiind nemulțumiți de felul meu de a conduce.
E exagerat.
Președintele se află în Havana.
Le dau o mână de ajutor cetățenilor care respectă legea
și reduc taxele.
Viitorul Cubei e sigur.
Copiii noștri sunt în siguranță.
Asta e tot. Salutare!
Viața devine o povară. E bine că nu vede nimeni asta.
- Ce stii de Luis? - Nu e de găsit.
- Sigur trăiește? - Da.
Poate a fost cumpărat.
- Am plecat. - Bine.
Îmi pare rău.
- A făcut parte din atac? - Da.
- De ce nu mi-ai spus unde era? - Pentru că nu știam.
Fico, dacă se întâmplă ceva, vreau să fiu acolo cu el.
Și eu.
Pot să-ți ofer un gând serios de la cineva care nu a fost niciodată serios?
- Nu. - Asta e.
E bun.
Un om cu un scop.
Un om cu un scop nebun.
Hai, ia loc.
În casa noastră, cina de duminică nu se poate amâna.
Tot timpul este la ora 6.
Îmi cer scuze.
Toți fiii mei sunt bine veniți, dar nici un minut după ora 6.
Mereu mesteci.
Mesteci și mesteci...
și apoi iar mesteci.
Apoi digeri.
Dacă aș fi modest, aș spune că oamenii au fost digerați.
Nici unul nu mai trăiește.
Cum e mica noastră afacere?
- Afacerea? - Da.
Afacerea mea e El Tropico.
Și mie mi-ar plăcea să continui să vin la El Tropico.
Deci, dacă nu e vreo problemă cu unul din noile tale spectacole,
mă întreb...
unde e omul care cântă și dansează, pentru că asta faci
și ce vei face mai departe?
Hei, ce e?
Plănuiești să-ți împuști cântărețul de la pian?
Ai un nou număr la El Tropico?
- Lucrează pentru Ricardo? - Nu.
De ce ai întârziat la cină în această seară?
Am dușmani.
Și aș dori să mă protejez.
Eu sunt dușmanul tău?
Nu ai fost, până când mi-ai ucis fratele.
Sunt un înger. Nu Fecioara Maria, ci El Nigro.
Jur că nu ți-am omorât fratele.
El a atacat palatul prezidențial cu intenția de a-mi ucide președintele,
apoi s-a sinucis.
Crede-mă, nu vrei să mă dezamăgești. Crede-mă.
Văd că nu ai decât sete pentru răzbunare.
Știi ce e "sobs uana"?
E o mutare de șah.
Ori e o mutare de șah, ori nu e nicio mutare.
De fapt, e o poziție.
Poziția în care fiecare jucător va obține cel mai prost rezultat.
Crezi că acum suntem în această situație?
Tatăl tău...
Bola Baia.
Asta e situația acum.
Tot ce ai de făcut e să acționezi ca atare.
Adică...
Sau nu acționa deloc.
Încă o audiție.
E ceva apropiat.
E foarte singură. De când s-a mutat nu a ieșit deloc.
Nici măcar cu prietenele ei.
Amintirea fratelui tău și faptul că nu a putut avea o familie a ei.
Detest să o văd atât de tristă. Îmi frânge inima.
De ce nu o inviți în oraș? I-ar plăcea și i-ar prinde bine.
Are nevoie de tine, iar tu ai nevoie de ea.
Fico, vorbește cu mine. Te rog.
Știi ce mi-a spus Luis înainte de a muri?
Ce?
M-a pus să promit că dacă el pățește ceva,
voi avea grijă de tine.
Ai trăit în Havana toată viața ta.
Pariez că sunt părți ale orașului pe care nici nu le cunoști.
Sunt sigură că tu le cunoști pe toate.
Havana e ca un trandafir. Are petale și are și spini.
Lasă omul să îl ia, dar în final, el te ia pe tine.
Ce-ar fi să vii cu mine mâine. Îți va prinde bine.
Ai văzut "More Than Life"?
Ai fost în vreo grădină publică?
E bine să te văd zâmbind.
De ce au șervețele?
- Ca să nu lase urme. - Urme a ce?
A intimității lor.
Ce e?
Mereu întârzie.
Așa își face intrarea. Iată-l.
Să mergem. Nu mai pierde timpul cu asta. Hai.
Probleme pentru tine.
E vorba de căpitan?.
Ascultă-mă cu atenție.
Într-o insurecție, scopul scuză mijloacele.
Ce e o insurecție?
Lupta. Care e finalul?
Revoluția.
Care duce la transformări economice, sociale și politice.
Cum am spus, scopul scuză mijloacele.
Asta e pentru tine.
Cine a spus că femeia e ca o floare?
Și la chip și la miros.
- Pot să mă așez? - Da.
Care era numele tău?
Numele meu e Nimeni.
- Ce vrei să spui? - Nu vreau să spun nimic.
Numele nu înseamnă nimic, oamenii înseamnă ceva.
- Trebuie să ai un nume. - Nu am niciun nume.
Ți-am spus asta.
- Toți au nume. - Toți în afară de mine.
De ce nu?
Nu știu. Întreabă-l pe el.
Nu mă băga în planurile tale.
Ești cel mai ciudat om pe care l-am cunoscut.
Mulțumesc.
Ok, Emilio.
- Banii tăi nu sunt buni aici. - Mulțumesc, Emilio.
Ne vedem la club.
Când voi crește, vreau să fiu ca și el.
De ce?
Pentru că el nu plătește niciodată.
Întrerupem programul cu o știre specială.
Universitatea din Havana a fost închisă de guvern azi,
ca un rezultat direct al revoltei.
Președintele Fulgencio Batistă care a fost forțat să demisioneze,
a spus astăzi că guvernul nu va tolera distrugerea locurilor sacre din oraș,
pe care el susține că agitatorii anarhiști le foloseau pentru propagandă.
Vrea să vorbiți. E ok.
Ce a spus?
Mișcarea se mută în sud.
- La mulți ani, Dario! - La mulți ani!
- Ea e Aurora... - Ea e soția mea, Maria Cristina.
E o zi mare, Fico. Tocmai am fost promovat.
- Felicitări! - Mulțumesc.
Locul tău e preferatul meu.
- Nu vei regreta. - Sper.
Dacă te înșeli, poate voi ajunge olog.
- La mulți ani! - La mulți ani!
Doamnelor și domnilor,
Acum în El Tropico și peste tot în lume...
Acum vom începe numărătoarea inversă.
5, 4, 3, 2, 1...
Un an 1959 fericit!
La mulți ani tuturor!
La mulți ani!
La mulți ani în viață nouă.
Sper.
Doamnelor și domnilor, președintele Cubei.
Camarazi de arme, prieteni,
la mulți ani!
De ce nu ești fericită?
- Sunt doar tristă. - Nu fii.
E natura mea.
Frumusețea e natura ta.
Și tristețea poate fi frumoasă.
Când ești tristă da, dar tristețea nu.
Doamnelor și domnilor, avem un anunț urgent.
Președintele Batista a părăsit țara. A plecat pentru totdeauna.
Să sărbătorim pentru o nouă Cubă! Muzica, maestre.
Să îi fim recunoscători lui Dumnezeu pentru tot ceea ce ne-a dat.
Pentru dragostea pe care o împărtășim și care n-ar trebui s-o luăm de-a gata.
Să fie din plin pentru că este un dar pentru noi.
Amin.
- Pari fericită. - Sunt. Tu?
Eu? Te iubesc.
Da?
- Am avut un vis. - Despre ce?
Luis a fost acolo.
- Ce spunea? - A spus că e ok.
Tu ce crezi?
Că mă iubești cu adevărat.
- Cum am spus. - Mai spune-mi încă o dată.
Cum am spus?
Te iubesc.
Ei sunt viitorul.
Sunt singurul din Havana destul de bărbat să întorc spatele.
Haide!
Un om care trage cu ochiul întors...
În timp ce ceilalți privesc, eu îmi întorc ochii.
Uite ce fericiți sunt toți.
Toți sunt la fel când jubilează.
Doar suferința îi face să fie diferiți.
Am un prieten într-o celulă.
Când un ofițer superior se apropie de tine,
- iei poziție de drepți, înțeles? - Da, camarade.
Pe loc repaus.
Trebuie să discutăm.
În tot acest timp nu ai sunat, nu ai venit să-ți vezi familia?
- Ce îți trebuie? - Ce îmi trebuie?
Ce e? Nu te pot atinge?
Castel e aici. Trebuie să îl văd.
Știu cum e acolo.
Du-mă la el. Temrina cu prostiile.
Du-mă să îl văd acum!
Cum dorești.
Vino aici.
Acum nu mai arăți așa dur.
E în regulă.
- Mă scoți de aici? - Da, te voi scoate.
Nu sunt... un animal.
Merit... o soartă mai bună.
Oare?
Nu sunt nevinovat.
Dar n-am ucis niciodată pe nimeni.
Doar îți place să le scoți oamenilor ochii, să le tai degetele
și să te ușurezi pe ei.
- Ți-am salvat viața! - Eu i-am făcut o favoare.
E o minciună. Știi bine!
Te rog...
Te voi scoate de aici. Uită-te la mine.
Te voi scoate din asta.
Pleacă, dar să te întorci.
Deci tu ești dansatorul.
- Nu știu, dar... - Eu sunt comandant Guevarra.
Sunt alături de camarazii mei. Ce pot să fac pentru tine?
Fratele meu ți-a vorbit despre un prieten de-al meu.
- Căpitanul Castel. - Ce-i cu el?
- E reținut aici. - Nu mai e.
- A fost eliberat? - Într-un fel.
- Ce vrei să spui? - Știi ce se spune despre viață?
Sunt două lucruri în viață pe care nu le putem înfrunta.
Soarele și moartea.
Noi i-am dat o șansă să le înfrunte pe amândouă. L-am împușcat de dimineață.
Nu m-aș deranja pentru un asemenea ticălos.
De ce?
Du-te înapoi în clubul tău și distreaza-i pe bogătani.
Să mergem, Fico.
Du-te.
Stați!
E prea militar.
Fetelor, scăpați de puști.
Suntem în armată. Muzica! 1, 2, 3.
Opriți muzica!
Cine ești tu?
Eu sunt Minerva Eros, delegata de la Uniunea Muzicienilor.
Cu ce motiv ați venit aici să-mi opriți repetiția?
Guvernul mi-a dat autoritatea.
Cabaretul ăsta frumos e al tău, dar noi avem orchestra.
- Serios? - Da.
Dacă eu spun orchestrei să nu cânte, ei nu pot să cânte.
E așa?
Fico, suntem în uniune. Ei controlează uniunea.
Înțeleg. Și pe ce motiv ați venit să-mi opriți spectacolul?
Nu mai poți folosi saxofonul în orchestră.
Poftim?
Saxofonul e un instrument al imperialismului.
Saxofonul a fost inventat de un om pe nume Sax, în Belgia.
Știi ce fac imperialiștii belgieni în Congo? Sunt criminali.
- Nu mai spune. - Ba spun!
Și spun că dacă vrei ca orchestra să cânte, trebuie să renunți la saxofon.
Altfel, voi opri spectacolul.
Nu sunt mulți soldați rebeli aici?
Nu sunt mulți soldați din armată aici?
Atunci toți trebuie să demonstreze disciplina și să tacă...
și să mă asculte pe mine!
- Ce spectacol. - Ce e rău la el?
- Ce e rău? În afară de faptul
că mi-au executat prietenul în 2 zile fără proces?
Iar acum amenință că îmi închid clubul căci nu mai putem folosi saxofonul
în orchestră. Saxofonul!
În afară de asta?
Dar porumbeii?
Porumbeii. Nu vor porumbei.
Măcar nu mai avem de-a face cu un dictator.
Poate e mai rău.
Pentru Cuba liberă!
Ce facem acum?
Să mergem la Hernando.
Ascunzătoarea lui Hernando. Sună bine.
Eu mă duc.
Asta se traduce că nu mă duc.
Ce e?
Ce se întâmplă?
Ce-i cu ei?
Tipul care a fost înaintea mea...
Să mergem acolo. Vreau să-l cunosc.
Nu e momentul acum.
Vreau să-i spun anumite lucruri.
- Te rog, du-mă. - Ce?
Trebuie să-i spun anumite lucruri. Mă duci, te rog?
- Nu. - Atunci mă duc singură.
Ne-a invitat să luăm micul dejun cu el.
Te-ai invitat doar pe tine.
Nu mi s-a părut adecvat să-l refuz.
Nici mie nu mi se pare adecvat să aștept aici.
Ești gelos?
Pentru un mestru de circ, nu mă cunoști.
- Tu nu plăteai. - Plătesc, mai devreme sau mai târziu.
- Casilla? - Da, dragă?
- Ricardo era la ușă? - Nu. Au greșit casa.
Dnă, sau să spun companioana...
Fidel vă transmite salutări și admirație. E impresionat.
Are lucruri de mare importanță. Vești bune și rele...
- E cineva cunoscut? - Nu.
Aurora Bernal de Fellove, văduva unui martir al revoluției,
care a fost ucis într-un masacru...
în urma unui asalt la palatul prezidențial.
Camarada Aurora a fost numită văduva anului și a revoluției.
Au un scriitor bun, nu?
Văduva revoluției. Asta înseamnă că a fost căsătorită cu revoluția?
Iar acum revoluția e moartă? Asta s-a întâmplat?
Iar copia... și eu pot scrie mai bine de atât.
Dar...
sugerează... capul sus...
fericită văduvă a revoluției... O aromă de afacere...
Ai putea porni un musical frumos aici.
Aș dori să fac asta dacă aș putea.
Mă duc să văd dacă pot face ceva.
- Alo? - Alo, Fico?
- Nu m-ai sunat. - Am avut treabă.
Ai dispărut. Mi-ai lipsit.
Am treabă.
Ai văzut ziarele. Nu e minunat?
Da, mă bucur să aud.
- Ar trebui să fii mândru. - Da.
Ești invitat la o mică sărbătorire în onoarea mea.
Vii, te rog?
Poate altă dată. Trebuie să plec acum.
Bine. Te rog sună. Te iubesc.
Încă o dată la bridge.
- Ce pot face pentru tine. - Închidem localul.
- Aici se practică jocuri de noroc. - Jocuri de noroc?
- Jocuri ilegale. - Cum adică?
Ruletă, cărți...
- Și asta e ilegal? - E mai rău.
E o distracție periculoasă pentru mase.
Ăsta e glasul poporului.
Credeam că Marx a spus că religia e glasul poporului.
- Și asta a spus Marx. - Karl sau Croucher?
Termină cu prostiile.
De asemenea un joc de noroc ilegal.
Revoluționarii vor decide când, cum și dacă...
acest loc va funcționa din nou.
Ticălosule!
Te omor!
Sunt un artist!
Merci la fel!
Bună, nepotul și eroul meu!
Mă bucur să te văd! Slavă Domnului!
Nimic nu se compară cu muzica asta.
Eram pe cale să-mi fac turele. Dar mai întâi, bem.
Apoi ne vom plimba, vom fuma
și apoi...
vom mânca.
Arată bine.
Pare promițătoare.
Când voi muri... tot ce e aici îți va aparține.
- Nu îmi trebuie. - Da. Dar după ce mor.
Pământul ăsta aparține revoluției.
Revoluția va trece, crede-mă.
Am mai văzut de-astea.
Machago, Batista... Unde sunt acum?
Au dispărut.
La fel va dispărea și Fidel Castro.
Dar pământul...
pământul va rămâne.
Fidel Castro m-a trimis personal să iau posesia acestui pământ.
- Despre ce vorbești? - Am venit să te dau afară.
- Cum... - E proprietatea statului.
Te informez că trebuie să pleci imediat.
Ce mi-ai spus, nepotule?
Dumnezeule, propriul meu sânge.
Cum îndrăznești să vii la mine acasă și să-mi spui să plec?
Nu ai pic de rușine?
Crezi că îmi voi părăsi casa?
Pământul meu?
Am săpat aici cu mâinile mele ca să-mi ia altcineva pământul?
Trebuie să înțelegi că ăsta e viitorul.
- Viitorul? - Da.
Scuip pe viitorul vostru!
Să încerce să mi-l ia. Doar să încerce!
Ia-o ușurel.
Unde ți-e rațiunea?
- Unde ți-e simțul... - Ești bine?
Familiei?
Ajutor!
- Bună, tată. - Bună, fiule.
Ce faci aici?
Am fost într-o zi să-l salut. Nu știam că-mi iau rămas bun.
Îmi pare rău.
Fratele meu se odihnește în pace,
iar Ricardo din păcate...
trebuie să suporte consecințele acțiunilor sale.
Și asta e foarte trist.
Dar aș dori să discutăm despre tine.
Ce am spus despre bani și pământ?
Așa-zisul Christos e aici acum. E pus pe fapte mari.
Știu.
Eu și mama ta ne facem griji pentru tine.
Credem că ar trebui să pleci de aici.
Nu, locul meu e aici alături de voi.
- Ascultă-mă. - Nu. Nu vă las.
Ascultă-mă.
În viață, trebuie să știi când să vii și când să pleci.
Iar tu trebuie să pleci într-un loc unde te poți exprima liber.
Nu ca și aici!
Și asta umple inimile cu speranță.
Vei fi bine.
Te-am lăsat prea devreme, fiul meu.
Cum poți spune asta?
Mi-ai dat tot de ce aveam nevoie.
Nu uita că viitorul familiei noastre e alături de tine.
Mereu am avut destule...
Dar nu am mai avut întuneric la prânz până acum.
Tu ești mândria și bucuria mea.
Așa îți făceam când eram mic.
Acum ești prea mare, îmi pare rău.
Cum ai putut? Uită-te la mine!
Ce ai devenit, Ricardo? Ți-ai trădat țara.
Ți-ai dus în dizgrație familia.
Am pierdut un fiu. Da.
Aș vrea să mă întorc la început.
- De ce? - Nu s-a întâmplat nimic aici.
Aici e anticipare. Optimism.
- Dar finalul... - Nu-i spune final, frate.
Detest finalurile.
Decât dacă sfârșitul e un început,
atunci începi cu sfârșitul.
Acum asta faci.
Dacă nu știi unde ești, atunci ești pierdut.
Nu e nicio îndoială.
Înapoi? Niciun pas! Nici pentru a câștiga un impuls!
"Alegeri! Pentru ce? Lumea a ales deja. "
Ăsta e swing-ul meu.
Prietenii de acasă au un anunț important de făcut.
Nu e deșert.
Asta e.
Te superi?
Acum câteva cuvinte de la omul fără nume?
Voi fi scurt.
Doamnelor și domnilor,
Fico Fellove pleacă pentru totdeauna.
Și eu spun asta fiindcă cred că îi va fii bine.
Și pentru noi. Fico merge la New York!
Mekha, show business. Cred că voi veni și eu.
Cred că ai să ne aștepți acolo cu brațele deschise,
așa cum ai făcut-o de multe ori în trecut.
Doamnelor și domnilor, scriitor a rămas fără cuvinte pentru prima dată.
Aș dori să spun și eu ceva, te rog.
Vreau să spun că acest moment...
e important pentru mine și-l voi prețui pentru totdeauna.
E mult timp, Fico.
E în regulă, e cu mine.
- Bei? - Conduc.
- Ai venit cu taxi. - Eu conduc taxiul.
- Foarte amuzant. - Multe lucruri sunt amuzante acum.
Aș dori să vorbim în particular.
Am obținut o viză pentru SUA. Plec.
- Ce ai spus? - M-ai auzit. Plec din țară.
Vreau să vii cu mine.
- Unde? - Oriunde, numai aici nu.
Nu contează. Putem să începem de la început.
Am o datorie față de țara mea.
- Pentru Luis. - Luis...
Luis a murit pentru Cuba. Nu a murit pentru Fidel.
Pentru prima dată în viața mea
simt că fac ceva important.
Simt că fac diferența, că pot schimba cursul.
Într-un mod nedemocratic.
Trebuie să facem reforma mai întâi. Pe urmă va veni și democrația.
- De ce nu se poate invers? - Nu vreau să ne certăm.
Nu cred că avem nicio șansă.
Noi ca și cuplu? Sau tu și Kahl Salem?
- Eu și Luis... - Știam că nu va fi simplu.
Trebuie să știi că te iubesc.
Asta e partea complicată.
Comandantul vrea să te vadă. Pare ceva urgent.
- Te rog să rămâi. - De ce trebuie să pleci?
Te rog.
Acesta e ambasadorul suvietic.
Ce faci?
Mă faci de rușine.
Acest banchet e o rușine. Ia-ți mâinile de pe mine.
Ai ceva de spus?
Camarade, ringul de dans îți aparține.
Pentru Luis Fellove care a murit pentru un vis!
Un vis pentru o Cuba idealistă și democratică!
Să traisca Cuba liberă!
Să mergem.
Să traisca Cuba liberă!
Fico, așteaptă! Mă întorc.
Trebuie să plecăm până nu e prea târziu ca să ieșim.
- Nu înțelegi. - Eu nu înțeleg?
Înțeleg că sunt pierdut fără tine.
- E mai mult de atât. - Nimic nu e mai mult decât asta!
Ascultă-mă.
Nu vezi ce se întâmplă? Profită de tine.
Asta vrei? Să ți se spună ce să faci și ce să gândești?
Poți să-i pui capăt. Asta e o nebunie.
Meriți mai mult. Noi doi merităm mai mult.
Dacă stai, dragostea nu va fi a ta.
Te rog...
Vino cu mine.
Te rog.
Ești tot ce am.
- Cu timpul vei înțelege. - Nu mai e timp.
Uite viza ta de plecare.
Eu plec mâine după-masă la oră 5.
Federico Jr.
Vreau să ai asta.
Vei avea nevoie.
Asta e tot ce a mai rămas din familie.
Nu-ți fă griji pentru noi. Noi vom fi aici.
Noi suntem puternici.
Vom fi aici și te vom aștepta.
Ce e cel mai important...
la ora 6. Fix.
- Nici un minut după. - Ăsta e băiatul meu.
Asta e.
Îți vine la fel de bine ca și tatălui tău.
Glumești? E mai bine.
Voi trimite după tine de îndată ce pot.
E ok.
Dumnezeu să te binecuvânteze.
Trebuie să plec.
- Vom fi aici. - Vei fi bine.
Următorul.
- Ce e în geantă? - Obiecte personale.
Deschide-o.
Ești un om cu gusturi.
- Ce sunt astea? - Filme vechi.
Deschide-o.
Vreau să fotografiez viața americană.
Întinde brațele.
Golește buzunarele.
Ceasul dă-l jos.
Pune-le aici.
Înăuntru.
Dă-l jos.
Ceasul ăsta i-a aparținut lui tata.
Pune-l aici.
- Ce e asta? - Un medalion.
Ai obiceiuri ciudate. Porți suveniruri...
Iei ce îți place...
Ești liber să pleci.
Următorul.
- Cine e? - Vechi prieten.
- Când ai plecat? - Adică, când am scăpat.
Semantica, prietene, e făcută pentru mine.
Mă bucur să te văd.
- Asta înseamnă că ești singur. - Singur cuc.
Când un om e cu adevărat singur chiar și un bec îi ține companie.
De fapt, sunt în exil.
Imiți diferite persoane. Bravo.
- Sunt doar din Cuba. - Cine crezi că-s eu?
Pentru DeMagio.
Aruncă!
- Unde merge? - Dragonul roșu.
Un restaurant chinezesc.
Ai impresia că e mai ușor...
Doamnă!
- Ce doriți azi? - Ca de obicei, te rog.
Caviar, antreuri marinate...
Desert și o sticlă de Voutlico.
Rece, te rog.
Orez prăjit și banane pentru amândoi.
Da, dar te rog grăbește-te. N-am mai mâncat de la revoluție.
Știai că cuba e jumătate albă, jumătate neagră?
- În China cum e? - Trei sferturi.
E pe aproape. Tu care jumătate ești?
Jumătate proprietară.
Trebuia să te faci comic de stand-up.
- Poate mă ajuți tu. - Nu pot.
Am fost proprietar de cabaret.
Odată proprietar de cabaret, mereu proprietar de cabaret.
Era un fost proprietar de cabaret, care e tot fost proprietar de cabaret.
Fico!
E timpul suferinței!
Mulțumesc.
M-am gândit, Fico...
Mă deranjează să te văd, Fico, lucrând în bucătărie.
Aiurea. Ți-am spus și înainte că apreciez că-mi oferi o slujbă.
Oricum, mă gândeam...
Dacă pun un pian în cafenea? Ai fi interesat să cânți?
Din păcate, plata ar fi la fel, dar plus bacșișuri.
Cum vrei tu. Știi că eu apreciez asta.
Aș vrea să păstrez și slujba asta. Am nevoie de bani în plus.
Vreau să-mi aduc și familia aici.
Așa rămâne. Pentru Cuba liberă!
Pereții unde locuiești sunt atât de subțiri că îi bagi pe sub ușă.
Mulțumesc.
Am o soluție.
Această statuetă e o lampă latină.
Îți poate îndeplini orice dorință în viață.
Aș vrea să-mi pot retrăi viața.
- Poți, dacă o reconstruiești. - Mă ajuți?
- Băuturi gratis? - S-a făcut.
Domnilor, e timpul suferinței.
Ușa era deschisă.
Știți ce îmi place cel mai mult la New York?
Mereu dai de vechi prieteni.
Știi de ce suntem prieteni?
Pentru că nu credem în coincidențe. Te rog, ia loc.
Poate mă consideri un dușman, dar eu mereu te-am considerat prieten.
Uneori mi-am pierdut răbdarea, dar nu cu un om ce-l respect
și care mă respectă la rândul său.
- Cum merge? - Flirtez.
Bine.
E frumoasă, Havana. Trebuia să știm să sfâșie inimii.
Și iată-ne aici. Ăsta e destinul.
Ascultă atent.
Nu ți-am distrus eu localul. Nu e stilul meu.
Bine?
Se poate o eggcream? Sirop de ciocolată, lapte rece?
Cu spumă deasupra?
- Și cu puțin rom? - Da.
- Cum te cheamă? - Credeam că nu mai întrebi.
Oferta mea e încă valabilă.
Un nou club, Las Vegas, Nevada.
Nu răspunde încă. Gândește-te.
Chiar și dacă mă refuzi, mai lasă-mă puțin.
Nu-mi frânge inima încă.
- Îți place eggcream? - Da.
Și nu mă dau în vânt după umiditate.
Transmite salutările mele familiei tale.
Haide.
Mereu e o plăcere, dle Lansky. Adică, dle Meyer.
Îmi plac cârnăciorii tăi.
Noapte bună, Fico. Cheile sunt în spate.
Distracție plăcută.
Noapte bună, oricine ai fii tu.
Domnilor, am plecat.
Ai avut vreodată sentimentul că vrei să pleci?
Ai avut vreodată sentimentul că vrei să rămâi?
Să plec, să rămân?
Deci, plec, nu?
Doamnă, întotdeauna a fost o plăcere.
Salutările mele porumbeilor.
- De ce ești aici? - Sunt aici...
să arăt întregul devotament Națiunilor Unite.
Ai timp pentru o cafea?
Îmi pare rău că ai plecat.
N-a mai rămas nimic pentru mine în Havana.
Știu. Ți-ai pierdut clubul.
Nu asta am vrut să spun.
- Pari trist. - Deloc.
Nu am bani, dar mă simt mai împlinit decât am fost vreodată.
Ajută dacă spun că îmi pare rău?
- Nu prea. - Măcar încearcă să mă înțelegi.
Am înțeles mai mult decât mi-ai putea explica.
De ce nu te întorci în Cuba cu mine?
Pentru că e periculos pentru sufletul meu.
Tot nu crezi în cauză.
Nu am devotament pentru o cauză pierdută.
Dar am devotament față de un oraș pierdut.
Asta e cauza mea și blestemul meu.
- Te rog nu mă urî... - Niciodată nu te voi urî.
Mereu te voi iubi.
- Atunci vino cu mine acolo. - E un preț prea mare de plătit.
Ai grijă de tine.
Nu mai plânge.
Mereu mă poți iubi aici. Să nu uiți asta.
Ești atât de frumoasă.
Sunt un om sincer
De acolo de unde cresc palmierii
Și înainte să mă ia moartea,
Vreau să las să iasă poemele sufletului meu.
Vin de pretutindeni
Și mă duc pretutindeni,
Sunt arta printre arte,
Printre munți, eu munte sunt.
Totul e frumos și constant,
Totul e muzică și dreptate.
Și totul ca diamantul
E cărbune înainte de lumină.
Cu sărăcia de pe lume,
Vreau să-mi împart soarta;
O mică băltoacă la munte
Mă bucură mai mult decât marea.
Vreau, oricând voi muri,
Liber, fără stăpân,
Să am pe piatra funerare un buchet de flori...
și steagul țării mele.
Cultiv un trandafir alb În Iulie ca în Ianuarie
Pentru prietenul sincer Ce-mi oferă onest mâna.
Și pentru cel crud ce mă lovește Inima cu care trăiesc,
Nu cultiv spini...
Cultiv trandafirul alb.